UNDER DET RÅA ONINKRIGET PÅ 1500-TALET REDUCERADES JAPAN TILL
EN ENORM FESTMÅLTID. GENOM ATT ANTA MÄNSKLIGA FORMER
BOSATTE SIG DEMONERNA I MÄNNISKORNA OCH DRACK DERAS BLOD.
EN ORÄDD SAMURAI, KIYOMASA, FÖDDES UR ONDSKAN
OCH BLEV DEN MEST AKTADE AV DEMONJÄGARNA, MEN DÖDADES SEN
AV DEN ÄLDSTA OCH GRYMMASTE DEMONEN: ONIGEN
ÅRHUNDRADEN PASSERADE. MÖRKRET HÄRSKAR.
EN MYSTISK JÄGARE TRÄDDE FRAM OCH ANSLÖT SIG
TILL DEN HEMLIGHETSFULLA ORGANISATIONEN "RÅDET"
HON GÖR SIG REDO ATT MÖTA SIN SLUTGILTIGA FIENDE... ONIGEN.
Amerikanska bombare belägrar flygfält i Nordvietnam
Asakusa, slutstation, Asakusa.
Vi har ont om tid. Gå till jobbet. Saya?
Vad är det?
Varje blodsugare du dödar för oss ett steg närmare.
- Jag är inte här för dem. - Det handlar bara om tid och tålamod.
Herregud!
- Det är nåt som inte stämmer. - Vadå?
Det är ingen blodsugare. Han är människa.
Den hade bara inte tid att omvandla sig.
Tror du på henne? Hon kanske bara tabbade sig.
Det räcker, Saya.
Gå och vila lite. Jag är på hotellet i morgon.
- Bitchen är bortom kontroll. - Vi behöver henne.
Saya är allt vi har.
HOTELL
Vi är färdiga här, Michael.
Michael?
Nu går vi.
Saya sama!
Kato. Berätta om min far.
Han var en krigare.
Den modigaste av jägare.
Hur kunde han skilja på demoner och människor?
Han tittade dem rakt i ögonen,
och såg att de saknade själar.
Demoner kan anta en människas kropp,
men de kan inte framkalla en människas själ.
Himmelriket skapade demoner i vår värld
för att pröva vår dygd.
Om det var himmelrikets önskan att demoner ska leva med oss,
varför dödar vi dem då?
Alla har vi plikter i livet.
Att fullgöra våra plikter är himmelrikets vilja.
Resten ska vi inte ifrågasätta.
Saya!
Din far dödades
av Onigen,
den äldste och grymmaste av demonerna.
Det är ditt öde
att hämnas honom
och fortsätta hans uppdrag.
Är du beslutsam, min flicka?
Ja, Kato.
Tre dödsfall på den amerikanska flygbasen på en vecka.
Våra städare kom dit i tid. Ingen såg kropparna.
- Underliggarna äter. - Du har hört det gamla talesättet:
"När de hungriga demonerna äter utan försiktighet...
"är Onigen nära."
Din önskan är nära att uppfyllas. Att få möta ledaren.
- Planen? - Rådet vill ha dig på basen
- för att hitta fler ledtrådar. - Jag utreder inte. Jag dödar.
Varsågod! Döda bottenätarna och locka fram Onigen.
- Men låt blodet mutera den här gången. - Jag har aldrig tagit fel.
Det skadar inte att vara försiktig.
Avslöja inte din täckmantel såvida det inte är absolut nödvändigt.
De äldre drog i många trådar för att ordna det här.
Täckmantel?
- Vad är det? - Nya kläder.
USA: S FLYGBAS KANTO - TOKYO
Du behöver inte skjutsa mig till skolan varje dag, pappa. Jag kan gå.
Var inte dum. Det är min enda chans att få träffa dig.
- Alla andra går. - Du är inte alla andra, stumpan.
- Jag är ingen barnunge. - Var det därför du gjorde det?
- För att bevisa att du är vuxen? - Gjorde vadå?
Jag hade hoppats på ett du skulle erkänna. Det är så vuxna gör.
- Jag vet inte vad du snackar om. - Tja...
då måste det ha varit Frank. Vad säger du?
- Sir? - Var det du som tog min bil
- på en liten tur i går kväll? - Nej, sir.
Smet du från basen och dansade på Hippy Shake till fyra på morgonen?
- Nej, sir. - Otroligt! Spionerar du på mig?
Det behöver jag inte, Alice. Du är min dotter. Folk känner dig och pratar.
Okej. Jag är ledsen. Jag borde ha berättat. Men...
Du är upptagen dag och natt med att jobba på din andra stjärna.
Du måste inse att vi ligger i krig. Det är riskabelt för alla, här också.
- Det är ditt krig, inte mitt. - Nu räcker det.
- Hörni! Se er för! - Ja, sir!
- Mamma, mamma, fattar du ej? - Mamma, mamma, fattar du ej?
Kom tillbaka, Alice!
Luftvärnet gjorde en man av mig
Alice!
Jag är glad och jag är stolt
Vi ger en varm applåd till vår nya klasskamrat.
Så där, ja. Kan du sätta dig i den där bänken, Saya?
Bra! Jag vet att ni har gjort läxan
och förberett dagens texter,
som är från Mary Shellys Frankenstein.
- Okej, vi börjar på sidan 135. - Du.
- Har hon gått vilse? Tror det är en flottbas. - Otroligt att de låter en jappsare gå här.
Snart tror de väl att de äger stället.
"Som Adam, var jag..."
Ja, sir. Vår story håller.
De tror att det är CIA: s plan.
Frankensteins monster jämför sig själv både med Adam och Lucifer.
Kan du säga mig varför, Liz?
För att både Adam och Lucifer skapades av Gud?
Ja, men de är varandras motsatser, det goda och det onda.
Var hör monstret hemma? Vem är han ute efter i sin ilska?
Saya, vill du delta i diskussionen?
Jag inte engelska.
Ja, Alice?
Ilskan är det som gör monstret mänskligt. Han är varken god eller ond.
Han övergavs av sin skapare precis som Lucifer.
Gud och Victor Frankenstein övergav båda sina skapelser,
inte för att de inte var felbara,
utan för att de påminde dem om deras egen felbarhet.
Intressant. Anser du alltså att Gud
- är en oansvarig fadersfigur? - Hon tänker nog på sin pappa.
- Vad sa du? - Gör man prinsessan förbannad
ställer papsen en inför krigsdomstol.
Det var inte mitt fel. Sänd mig inte till stolen!
- Nu kan vi... - Väx upp!
Lugna ner oss lite. Var hyggliga mot varandra.
Kan du läsa nästa paragraf, George?
"Fördömde skapare! Varför skapade du mig så fasansfull
"att till och med du vände dig ifrån mig? Gud skapade människan..."
Koncentrera dig, Alice. Låt sinnet leda kroppen.
Bra!
Det var allt för i dag. Vilket är vårt motto?
- Var en varg eller var en nolla! - Så ska det låta!
Jag behöver din hjälp.
- För lagets skull, förstår du? - Jag tror det.
- Alice! - Sir?
Du drar ner hela laget.
- Jag vill att du stannar och tränar. - Men jag måste...
Du får ingen specialbehandling
- bara för att du är generalens dotter. - Det har jag inte sagt.
- Jag kan sparra med Alice. - Jag är domare.
- Nej, jag tränar ensam. - Du måste tänka på laget.
Tänk på turneringen nästa vecka.
- Gör en varg av Alice, tjejer. - Ja, mr Powell.
Hämta hem det.
- Vad gör ni? - Vi har verkligen försökt ignorera dig.
Men du går oss på nerverna!
Är ni galna?
Gå.
Stoppa fordonet!
- Vilka är de? - Vi vet inte ännu, sir.
Gå ut ur bilen!
Lås upp och gå ut.
- Vad håller du på med? - Stopp där.
Ta det lugnt, grabben. Ser vi ut som FNL?
Håll händerna så jag ser dem, lustigkurre!
- Är det här nödvändigt? - Generalen.
Michael Harrison, operationschef, CIA.
- De jobbar för oss. - Vad gör ni på min bas?
- Det är hemligstämplat. - Langley bad oss att hjälpa till
- med krigsinsatsen. - Med vilken befattning?
Operationschefen är knappast under din jurisdiktion.
- Pratar jag med dig? - Min överordnade kommer att ringa dig.
Nu lugnar vi ner oss lite
och sköter det här på ett professionellt sätt.
- Okej? - Håll ett öga på dem, Frank.
Ja, sir.
De var här. Jag såg dem. Sharon... Lindas huvud...
Det är okej, du är i säkerhet nu. Det är det viktiga.
Jag såg dem!
Varför var den japanska flickan i vår skola?
- Washington ordnade inskrivningen. - Washington?
Det står i registret att hon heter Saya. Hon är dotter till Motoki Shishikura,
kommande ambassadör i D.C.
Få det bekräftat av vår lokala kontakt. Skaffa en fullmakt och hitta henne.
De har städat bort spåren! Titta, pappa, det är fortfarande vått.
Vi måste ta reda på vad de sysslar med.
Det kan bli svårt. Vi har inte behörighet att anhålla agenter.
Jag tar hand om det.
Med all respekt, sir, så håller jag inte med.
Då måste jag göra ett officiellt klagomål till Pentagon.
Jag förstår, sir.
Vilka de än är, har de sopat undan två mord. Du kan inte låta dem löpa.
- Släpp dem, Frank. Alice. - Sänk vapnen!
Skitstövel.
Vad är det med dig, varför retade du Mckee sådär?
Om du inte märkte det, så siktade de pistoler på mig.
Vi får städa upp här annars begär rådet våra huvuden.
Vad tog de åt de äldre som skickade Saya till high school?
- Hon är äldre än alla oss tillsammans! - Ja.
Herregud.
De äldre vill träffa oss.
Det var nåt skumt med dem! Lindas blod.
Du är fortfarande chockad. Det är inte konstigt. Sov lite.
Du måste tro mig. Mr Powell vet nåt!
Hur kan han veta nåt när han inte var där?
- Gå och sov nu! - Du har fel, pappa.
Nu räcker det, Alice! Låt de vuxna sköta det här.
Vi får prata i morgon bitti.
Ja? Vad har du fått fram, Frank?
Precis som jag sa.
Hade det kommit en ny ambassadör hade jag blivit underrättad.
Killar med solglasögon och lustiga hattar som viftar med brickorna
och jag ska tro att Langley har skickat dem?
Gör vad som krävs.
Ta reda på vilka de är och vad de gör på min bas!
Sir.
Sätt er.
- Går allt som planerat? - Ja, sir.
Det har ryktats om att Mckee har ringt Langley och Washington.
Han var väldigt nyfiken på er två. Hör det till er plan?
Vi grälade med honom.
Bara för att jag har högt uppsatta amerikanska vänner, är jag inte Uncle Sam.
Lite diskretion vore bra.
Rådet måste hållas anonymt.
Våra amerikanska kontakter kan inte riskera exponering.
Vänj er inte vid att leka CIA.
Jag tar hand om det. Det ger jag mitt ord på.
- Hungrig? - Utsvulten.
Här är nåt som kan dämpa din aptit.
Ett flygplan kraschade i Okutamabergen i morse.
Det här är besättningen ombord, eller det som är kvar av dem.
Det är Onigens verk.
Korten togs innan vi städat upp.
Ingen annan vet.
- Är hon här? Hon nappade på betet. - Ja.
Onigen är här och blod kommer att utgjutas.
Ursäkta, frun.
Onsen är öppet dygnet runt. Man är välkommen när som helst.
Behöver ni nåt annat? Ni har inget bagage, ser jag.
Observant och omtänksam. Din fru kan skatta sig lycklig.
Om hon bara höll med... Hon och mina döttrar lagar middag.
Den serveras strax i matsalen.
Det kan inte vara sant!
Ursäkta.
Kom ut och lek, mina barn. Matdags.
Hur mår ni, mr Powell?
- Läget? - Sex pence och en halv shilling.
- Du kan växla till yen. - Det vanliga?
Med is.
Hej, kära Alice, välkommen!
Vad ska det vara för starkt i kväll?
Lämna oss i fred, Hide.
Du ljög.
Du visste att Linda och Sharon skulle slå mig och du ljög för min pappa.
Varför jag? Vad har jag gjort? Vad vill du mig?
Det handlar alltid om dig, eller hur? Tänk om det var inbillning.
- Har du aldrig tänkt på det? - Jag vet vad jag såg.
Det du ser har inget med verkligheten att göra.
Du ser dig omkring, och ser flygbasen där pappa flyger sina B-52:or
för att utrota vietnamsoldater på risfälten i hans rättfärdiga krig.
Men du ser inte det verkliga kriget, det som har pågått
sedan urminnes tider mellan din sort och min.
Slutet är nära, för ni bedrar er själva med er gudaktighet
och er pretentiösa höga moral. Vi kommer att stå som segrare.
Välkommen till den andra sidan spegeln.
Nu är det dags att dö.
Sluta! Sluta, snälla!
Nej, nej!
Släpp henne!
Nej!
Ner.
Kantos flygbas
Han kommer undan.
Han är sårad. Åk närmare!
Fortare!
Åk närmare!
Närmare!
- Är jag en demon? - Nej!
Du har en mänsklig själ!
Vad är det? Är hon nära?
Mr Powell, Sharon och Linda,
- allihop... - De har aldrig existerat.
Vad var de egentligen?
Blodsugare.
De antar mänsklig form. Det är så de lever.
Du är ingen student, eller hur?
- Finns det fler såna där ute? - Fler än du anar.
- Kan jag göra nåt? - Det är inte ditt krig. Åk hem.
- Och glöm alltihop. - Och låta dig kämpa på egen hand?
Jag kan ta hand om mig.
Min pappa är general på basen. Jag kan berätta för honom, och...
- Berätta inte för nån! - Varför inte?
Vill du leva? Vill du att din pappa ska leva?
Berätta inte!
Okej. Han skulle ändå inte tro mig.
Saya.
Var försiktig.
- Såg de dig? - Nej, sir.
- Är det här vapen? - Nej, jag tror inte det.
Det var fyra lådor totalt.
Det verkade vara standardutrustning, så vitt jag vet.
Från Byrån?
Ja, om de nu verkligen är därifrån.
Ring teknikerna.
Vad sjutton är det för grejer?
Sniglar och valpsvansar.
Lugn.
Jag vill bara prata.
- Hur vågar du komma hit objuden? - Ursäkta.
Ovanor är svåra att bli av med.
Jag har nog jobbat på Byrån för länge.
Vad vill du?
Har generalen auktoriserat inbrottet?
Ni kan inte ta tillbaka dem. De är bevis.
- På vad? - Det får centralkommissionen avgöra.
Vänta! Generalen.
Jag vet att vi har börjat på fel fot. Det är mitt fel.
Men vi står på samma sida.
Den sida som mördade två skolflickor? Jag tror knappast det.
Jag har kommit för att ge dig Saya. Hon är inte med i Byrån.
Jag kan inte ta ansvar för henne. Hon är okontrollerbar.
Var är hon? Skriv ner det, Frank.
Hotell Yuzuya. Togoshi-ginzagatan. Ni-Cho, fem sju...
Vänta lite.
Togoshi-ginza.
Jag känner till den. Den är i Shinagawadistriktet. 30 minuter härifrån...
Du gav mig inget val, generalen. Jag kunde inte låta dig sköta fallet.
Vilka är ni?
Den mänskliga rasens räddare.
Rådet har funnits
sen före din farfars farfar stal landet från indianerna.
Vi har ett högre syfte, generalen.
Spring, Alice, spring!
Pappa! Pappa!
Pappa. Pappa?
Ge dig iväg ifrån basen, Alice!
- Du är inte säker här. - Jag vet inte vad jag ska göra.
Ge dig av.
Jag älskar dig, stumpan.
Pappa! Pappa!
Fan också!
SAYA Hotell Yuzuya
De togs till hotell Onsen.
Onigen.
Hon letar efter dig.
Det är dags att slå tillbaka.
Allt har ordnats. Men det kommer inte att bli lätt.
Det bryr jag mig inte om!
Rådet hittar Onigen åt mig, det är uppgörelsen.
Det har redan tagit för lång tid.
Tänker du nånsin på framtiden,
efter det här?
Det finns mer i livet än Onigen.
Inte för mig.
Fan!
Hur hittade du mig?
De dödade honom.
Du hade rätt. Hon kom.
Uppfattat. Jag är på väg. Ta ut henne.
Ta ut henne därifrån nu! Gör det! Nu! Fort!
De du jobbar för dödade min pappa!
- Jag jobbar inte för dem. - Du ljuger!
Tack.
Jag dödar blodsugare. De ger mig det jag behöver för att överleva.
Det är allt.
Varför min pappa?
Jag ska ta reda på...
Ner!
- Ge mig flickan, Saya. - Nej.
Det har inget med dig att göra. Bråka inte med mig, halvblod!
Luke?
- Michael. - Sänk pistolen.
- Sänk den. - Han dödade Mckee.
Är du galen? Vad fan håller du på med?
Mitt jobb! Jag har städat upp röran, eller hur?
Du har rört till det ännu mer!
Inte när jag får tag i den där flickan.
- Nej. - Luke,
jag säger det inte en gång till.
Du tänker ändå inte skjuta mig, Michael.
Testa mig.
Okej, du vinner.
Men tro inte att jag inte berättar det för de äldre.
Varsågod. För det är inte jag som sätter vårt uppdrag på spel.
- Du börjar bli blödig, gamling. - Kanske. Men inte dum.
Är ni oskadda?
Vem är dum nu, då?
Vi måste gå.
Vänta.
Du kör.
Radio Free Japan. Senaste nytt.
Överofficerare på flygbasen, general Howard R. Mckee,
har dött i en hjärtinfarkt.
Generalen hittades i kritiskt tillstånd i sitt hem för några timmar sen.
Läkarna kunde inte återuppliva honom.
Myndigheterna ber om hjälp med att hitta hans dotter, Alice Mckee,
som lämnade flygbasen i en armélbil strax efter nyheten.
En psykiatriker beskriver tonåringen som instabil
och anser att hennes liv kan stå på spel.
Saya?
Är du oskadd? Saya?
Vakna.
Vakna, Saya.
Ditt blod.
Varför räddade du mig?
Jag är inte din sort.
Det var det rätta att göra.
Det rätta...
Jag brukade kunna skilja på rätt och fel.
Livet kändes rätt.
Kato uppfostrade mig i bergsbyn
som jag kallade hem,
där jag fann den enda vän jag haft i mitt liv.
Lycka och kärlek fanns inom räckhåll.
Men sen kom den mörka drömmen.
I drömmen dödade jag honom. Kärleken försvann,
och ersattes med blod.
Saya! Saya, sama!
Sen vaknade jag, och det var ingen dröm.
Vad hände?
Kom, min flicka. Vi måste ge oss av.
Ta din fars svärd!
Jag förstår inte.
Det här svärdet har samlat på sig mörka krafter
från alla demoner det har dräpt.
Det är en välsignelse
och en förbannelse.
Du är inte redo ännu.
Men vi har ingen tid.
Demonerna har hittat oss.
Kato...
Kom inte ut förrän jag säger till!
Följ inte efter mig!
Vi går tillsammans!
Nej!
Kato.
Det är dags att du klarar dig själv, min flicka.
Vad ska du göra?
Min plikt.
Nej, Kato!
Håll dig borta
tills du är redo att möta demonerna.
Gå nu och se dig inte om.
Allt väl?
Tänker du på din pappa?
Bara...
Bara på småsaker.
Du, då?
Har du familj?
Min mor...
lärde jag aldrig känna.
Min far...
dog några dar efter det att jag föddes.
Hur då?
Onigen dödade honom.
Den äldste, mäktigaste demonen.
Min fars mest lojale trotjänare,
Kato, räddade mig.
Han tog med mig upp i bergen,
han brydde sig om mig, han tränade mig till att vara stark som min far.
Till slut dog han för min skull.
Kato!
Många nätter berättade Kato för mig om mordet på min far,
hur demonerna lurade honom på ett avskyvärt sätt.
Den dan förstod jag äntligen.
Jag är min fars dotter,
men jag är också ondskan som dödade honom.
Sen den natten
stannade tiden.
Jag lever bara för en sak,
för att döda Onigen.
Det är min plikt.
Kato hade rätt.
Demoner kan inte framkalla mänskliga själar.
Lova mig en sak.
Tvivla aldrig på dig själv.
Du är människa.
Jag lovar.
Så mycket smärta. En sån kamp. Dum flicka.
Hon är i närheten. För henne till mig.
Levande?
Hyser du fortfarande agg?
Halvblodet är skyldig mig det.
Var inte dum. Hennes kraft är mycket större nu.
Det får vi väl se!
Släpp ut mig.
Va?
Fortsätt ensam. Det är för farligt att vara med mig.
Nej. Det är vårt krig nu.
Kom igen!
Starta!
- Är du oskadd? - Ja! Ja.
Alice!
- Gå inte, pappa. - Det är jag, Alice!
Vakna, snälla!
Då åker vi!
Saya!
Alice.
Det här händer inte.
Inget av det.
Du.
Du lever.
Saya!
Han är inte verklig.
Det här händer inte. Inget av det!
Nej. Han lever.
Nej.
Du fann mig till slut.
Och jag fann dig.
Se på dig, flickan min. Du förgås av dåligt samvete över en enda människa,
men känner inte ett uns ånger för att du slaktat så många av din egen sort.
Jag är inte en av din sort.
Förnekelse. Envishet.
Du är ju trots allt din fars dotter.
Jag ser att du har tagit hand om hans svärd.
- Visa mig din sanna form, Onigen! - Vad vill du se?
Demonen som dödade min far.
Demonen som jag ska döda.
Du har alltid vetat det innerst inne, eller hur?
Jag gav dig din styrka.
Jag gav dig din makt.
Jag gav dig din odödlighet,
dottern min.
Nej!
Dumma flicka, du har lidit länge nog.
Kom till mig.
Jag har väntat länge, Saya,
på att du skulle uppnå din styrka och vara redo.
Du tror, att ju fler demoner du dödar, desto mänskligare blir du, eller hur?
Så naivt.
Sanningen är, att ju fler du dödar,
desto mer släpper du loss din styrka.
Du har uppnått din sanna natur.
Förstår du inte?
Du har gjort allt du kunde för att bli det du inte vill bli.
- För att bli mig. - Aldrig!
Det är ditt öde, dumma flicka.
Löven faller, skogen fortsätter att växa.
Framtiden hänger på dig.
Släpp henne!
Alice! Alice!
Alice!
Förstår du inte nu?
Vilken halva av dig som ger dig styrka och vilken halva som gör dig svag?
Släpp taget. Släpp taget om dig själv.
Du gav mig livet och kan ta livet ifrån mig,
men du betyder inget för mig!
Du vet inte vad det innebär att vara mor!
Döda mig, min dotter. Döda mig.
Och bli mig!
Saya?
Saya.
Är du oskadd?
Vad är det för mening? Ni tror mig ju inte.
De här monstren,
du sa att ett av dem attackerade armébilen som du stal.
Men när vi fann dig på ravinens botten var du ensam.
De hade städat upp.
- De? - Rådet.
De dödade min pappa.
Ja.
General Mckee,
dödligt sårad av sergeant Frank Nielsen.
Sergeant Nielsen förlorade sin son i kriget för tre månader sen.
Hans psykologiska utvärdering visar på instabilitet.
Den här flickan du nämner, Saya, om jag minns rätt.
Hennes identitetsuppgifter var falska.
Vi tror faktiskt inte ens att hon är japanska.
Var är hon nu?
Hon är där ute.
Hon söker.
Efter vadå?
Hon söker efter en väg tillbaka
från andra sidan spegeln.
Översättning: Lena Larsson